Foto: Aleksandar Jovanović Cile
Vesti
Nebojša Bakarec: Đilasova mandat agonija!
Normalna opozicija se oko ovog pitanja ne premišlja, kako u Srbiji, tako i u svetu. Međutim, koalicija desetak stranaka koje predvodi Đilas je sve samo ne normalna. Njih odlikuje nihilizam, ekstremizam i određeni stepen psihotičnosti. Pri tome se ponašaju kao rogovi u vreći. Stoga su oni, predstavnici jedne koalicije, počevši od Đilasa, počeli javno da iznose desetine protivrečnih ideja o tome šta sa mandatima. Jedni bi da prihvate mandate na svim nivoima vlasti. Drugi bi da odbiju beogradske, ali ne i ostale mandate. Treći bi da odbiju sve mandate itd. Sam Đilas je izneo više suprotstavljenih stavova. Prvi, 27.12.2023. da ne treba prihvatiti beogradske mandate. Drugi, 31.12.2023. da njegova koalicija ne može da odbije mandate. Treći, 5.1.2024. da mandati u skupštini Beograda nisu bitni.
Đilasa je veoma lako uhvatiti u laži. Treba samo pratiti šta on govori kroz vreme, i onda uporediti izjave. Kada uporedite Đilasove izjave, vidite da ne mogu sve biti istinite tj. da su neke čista laž. Nekada prođe nekoliko meseci između kontradiktornih i nespojivih izjava Đilasa. Nekada prođe malo vremena. Tako je sada slučaj.
Informer
Đilas je 27.12.2023. na TV N1 rekao da koalicija koju on predvodi ne treba da uzme beogradske mandate, a da odluku o republičkim mandatima treba doneti hladne glave (verovatno prihvatiti).
Đilas je 31.12.2023. u Dnevniku TV Nova rekao da njegova koalicija ne može da odbije mandate i da se time ništa ne dobija! To je sasvim suprotno od onoga što je rekao 4 dana ranije, kada je jasno rekao da neće mandate. Uz to, Đilas je slagao da se mandati ne mogu odbiti.
Đilas u listu „Danas“ 5.1.2023. na pitanje „Šta će biti sa odborničkim mandatima u skupštini Beograda. Da li ćete ih prihvatiti i kakav je tu stav koalicije?“, odgovara: „Povodite se Tviter javnošću i bavite se mandatima u Skupštini grada koji su nebitni“.
Đilas je 7.1.2024. u intervjuu Šolakovom listu „Danas“, optužio predsednika Srbije Aleksandra Vučića da je na TV Pink, tog dana izneo više neistina. Đilasov intervju preneli su i Beta, N1, NovaS. N1 je to objavio pod naslovom: „Đilas odgovara Vučiću: Predsednik slagao pet puta, izbori klasična krađa“. U tom tekstu Đilas kaže: „U pet rečenica Vučić je uspeo da iznese najmanje pet laži - da su izbori bili nikad pošteniji, da je Đilas pljačkao Srbiju, da sam slagao da ne mogu da se odbiju mandati“.
Ovim je Đilas izneo četiri laži – da su izbori bili nepošteni, da nije pljačkao Srbiju i da mandati ne mogu da se odbiju, i četrvrtu laž – da predsednik Vučić govori neistinu. Zadržaću se samo na Đilasovoj laži o tome da mandati ne mogu da se odbiju. Prvo i osnovno, sam Đilas je 27.12.2023. rekao da on i njegova koalicija neće prihvatiti beogradske mandate. Đilas je 27.12.2023. znao da je moguće ne prihvatiti te mandate, pa je onda i rekao da ih neće prihvatiti. Četiri dana posle toga je sam sebi skočio u usta, rekavši nešto sasvim suprotno, i neistinito. Zbog čega onda napada predsednika Vučića?
Informer
Đilasovu lažnu tvrdnju da se mandati ne mogu odbiti 30.12.2023. demantuje i TV N1, u prilogu na sajtu N1, pod naslovom: „Kakve bi bile posledice neprihvatanja odborničkih mandata u Skupštini Beograda“, u kome kaže: „Ukoliko kandidati ne žele da prihvate mesto odbornika, to mogu da učine na dva načina. Prvi je da kod notara overe izjavu o tome, a drugi je da dođu na konstitutivnu sednicu i sa skupštinske govornice izjave da ne žele da prihvate mandat“. Naravno postoji i treći način, kažem ja, a to je da podnesu ostavku na konstitutivnoj sednici, ili da ostavku overe kod notara, i predaju je na pisarnicu Skupštine.
Potvrđivanje odborničkih i poslaničkih mandata ide po automatizmu (konstatovanje). Mandate je moguće ne prihvatiti ostavkom, odmah posle potrvđivanja. Ostavka na početku mandata odbornika ili poslanika je pravi i konačni čin neprihvatanja tj. odbijanja mandata. Ako je opozicija koju predvodi Đilas, iskrena u nameri da odbije mandate i da podnese ostavke, tj. ako se ne prenemaže, oni će to i uraditi. Proceduralno, stvar je ista i za odborničke i za poslaničke mandate. Pitanje je samo trenutka i volje. Ako postoji volja u koaliciji SPN da neće da budu beogradski odbornici i republički poslanici, oni mogu da podnesu ostavke odmah posle potrvđivanja mandata. Takođe, svi preostali kandidati sa njihove beogradske i republičke liste, mogu da postupe isto. Time će istrajati (ostati dosledni) u svojoj neistini o krađi izbora. Ako opozicija koju predvodi Đilas, prihvati mandate, znači da priznaju rezultate izbora, i priznaju da su lagali o krađi izbora! A lagali su besramno o krađi, u to nema sumnje. Izbori su bili pošteni i savršeno organizovani.
Kako su se opozicija koju predvodi Đilas i on sam, našli u poziciji da će se kajati ako prihvate mandate, i da će se kajati ako ne prihvate mandate? Kako su se našli u tom uglu bezizlaznosti? Sami su krivi. Setimo se da je sve počelo 8. maja, posle dve tragedije, kada je opozicija sramno odlučila da politički zloupotrebi te tragedije, i da za te tragedije bezrazložno okrivi vlast. To je bila prva greška. Posle 6 meseci nejakih protesta, opozicija je sama sebe ubedila u laž da je jaka kao beton. To je bila druga greška. Onda je opozicija ultimativno, uz pretnje zatražila prevremene izbore. To je bila treća greška. Opozicija je sebe ubedila u laž da će pobediti na izborima, a to je bilo zasnovano na sopstvenim istraživanjima javnog mnjenja za koje su svi znali da su lažna. To je bila četvrta greška. Posle totalnog poraza u svakom segmentu poštenih izbora, opozicija je sebe ubedila da je volšebno pokradena, i ponovo je počela da održava proteste, uz još manju podršku nego ranije. To je bila peta greška. Potom je Đilasova opozicija krenula da iznosi glupe stavove o mandatima. To je bila šesta greška. Opozicija stalno sebe sateruje u ćošak, iz koga najčešće pokušava da izađe upotrebom nasilja, kao da će se tako opravdati pred pristalicama, zbog nerealnih ciljeva, izjava, predviđanja, obmanjivanja i izneverenih očekivanja. I tako su sami sebe doveli u bezizlaznu situaciju da ne mogu ni da odbiju, ni da prihvate mandate. Opozicija koju predvodi Đilas je na lokalnim izborima, širom centralne Srbije, osvojila oko 600 odborničkih mandata, 43 odbornička mandata u Beogradu, 30 poslaničkih mandata u Skupštini Vojvodine, i 65 poslaničkih mandata u Skupštini Srbije. Predviđam da će na kraju, uz silno prenemaganje, leći na rudu i prihvatiti sve mandate, uz nastavak farsične histerije o krađi izbora. To će se desiti zbog toga što Đilas i njegova kolalicija, ne poseduju ni trunku principijelnosti, i u suštini zinulo im je dupe na državne pare koje treba da dobijaju iz budžeta, i kao poslanici i odbornici, i kao stranke!
Iz reči Dragana Đilasa i Zdravka Ponoša izrečenih 27.12.2023. na TV N1, vidimo da osim suludog stava o beogradskim mandatima, obojica imaju isti, neprihvatljiv, različit, pogrešan i nedosledan stav o različitom postupanju prema mandatima na različitim nivoima izbora. Jedan stav je da se obojica zalažu za neprihvatanje beogradskih mandata!?! Drugi stav je da obojica naginju tome da prihvate republičke mandate!?! Treći stav je da obojica uopšte ne pominju pokrajinske poslaničke i odborničke lokalne mandate, kao da oni nisu važni. Četiri nivoa izbora, tri različita stava. Morao bi da postoji jedan dosledan, principijelan i građanima razumljiv stav. Ili prihvataju sve mandate, ili odbijaju sve mandate. U prvom slučaju priznaju da su izbori bili pošteni. U drugom slučaju istrajavaju na svojim lažima o pokradenim izborima. Ali, u oba stava bi pokazali potrebnu doslednost i principijelnost. Međutim, i Đilas i Ponoš insistiraju na nedoslednosti, na himeričnom stavu - „ja sam i baba i devojka“ tj. na stavu „hoću i da stisnem i da prdnem“. Ne ide.
Podsetiću da je Đilas i ranije imao nakaradne stavove o izborima i mandatima. Prvo, deo opozicije koji on predvodi je bez razloga bojkotovao izbore 2020. godine. Drugo, Đilas je bio beogradski odbornik od 2014. do 2022. godine. U prve četiri godine (do 2018. je bio odbornik izabran na listi DS) nije dolazio na sednice bez obrazloženja. U druge četiri godine je bio odbornik svoje koalicione liste „Beograd odlučuje, ljudi pobeđuju“ koja je imala 26 mandata, i koja je odlukom Đilasa, posle par meseci rada u Skupštini Beograda, bez razloga odlučila da ne dolazi na sednice do kraja mandata. Ostavke nisu podneli, jednostavno 4 godine nisu dolazili na sednice. Tokom svih osam godina Đilas je besramno primao odborničku naknadu, a nije radio niti dolazio na sednice.
Đilas je 31.12.2023. u Dnevniku TV Nova, otvoreno najavio haos i nasilje u Skupštini Srbije, kada je rekao: „Kao što mogu sad odmah da vam kažem, da sam sasvim siguran da ako opozicija uđe u parlament, ne mogu te sednice da izgledaju kao što izgledaju normalne sednice, oni predlažu zakone, mi amandmane. To će izgledati potpuno drugačije“. Takvo unižavanje parlamenta, haos i nasilje, njegovi poslanici su već primenjivali u Skupštini, kada su se u oktobru 2023. godine, peli na skupštinske klupe, napadali druge poslanike, lomili inventar, lupali po klupama, jurcali po sali, urlali, pravili neviđenu buku rekvizitima sa stadiona i vašara, sve u neuspešnom pokušaju da spreče rad Skupštine i donošenje zakona o povećanjima penzija, plata, dečijih dodataka, zakona o lečenju dece. Totalni ludaci! Da će sve to, i mnogo gore, opet raditi, Đilas je unapred najavio!?!
Informer
Haotični stavovi o mandatima ostalih predstavnika Đilasove koalicije!
1. Zoran Lutovac, lider DS i kandidat za poslanika sa ove liste, za list „Danas“ kaže 22.12.2023. da ne zna šta će da uradi opozicija, ali da zna da će se on zalagati da ne prihvati te mandate: „Ovde se radi o principijelnoj borbi protiv izborne krađe i potrebno je učiniti sve što možemo da se ona ne verifikuje“.
2. List „Danas“ u istom tekstu kaže da je Biljana Đorđević, kandidatkinja za narodnu poslanicu ove liste, drugačijeg stava od Lutovca i citira je: „samo radi informisanja građana, želim da istaknem da odluka o mandatima nije samo politička odluka partija već je to i lična odluka jer su pojedinci vlasnici mandata, kao i da vraćanjem svih mandata sa jedne liste njih onda dobijaju kandidati sa druge izborne liste čime se ne može sabotirati rad institucija“.
3. Već pominjani Zdravko Ponoš, predsednik stranke „Srbija centar“ je 27.12.2023. na TV N1 rekao: „Beogradske mandate ne treba da uzmemo, jer su to brutalno pokradeni izbori, tu nema dileme. Što se tiče Srbije nivo krađe procentualno nije doveo do toga. Zato je to vrlo senzitivna i delikatna stvar o kojoj treba da razgovaramo hladne glave. A ovo nije tako jednostavna stvar da bi trebalo da odlučujemo pod pritiskom tviteraša“, poručio je Ponoš. Đilas je jasno rekao da se slaže i nema šta da doda tome što je rekao Ponoš.
4. Đilasov član Gradske izborne komisije, bivši v.d. predsednik Skupštine grada Beograda, do 2008. godine, Zoran Alimpić se jasno usprotivio Đilasovoj ideji o neprihvatanju i vraćanju mandata kada je 30.12.2023. na TV N1 rekao: „Moja preporuka kandidatima sa liste „Srbija protiv nasilja“ nije da se odreknu odborničkih mandata (...) Naprednjaci bi tako umesto 49 mandata, imali blizu 80 odborničkih mesta, što bi im omogućilo da samostalno formiraju gradsku vlast. Smatram da izabrani odbornici treba da prihvate svoje mandate“. Kao što vidite i Alimpić demantuje Đilasa i kaže da je moguće ne prihvatiti mandate.
5. Istog dana, 30.12.2023., svoje neslaganje sa Đilasom i Ponošom, je na TV N1 iznela i Ponoševa i Đilasova članica Gradske izborne komisije, pravnica Sofija Mandić, koja je rekla: „čini mi se da građani ne razumeju do kraja šta znači ‘ne preuzeti mandat’. Dakle, postoji mogućnost da se vi ne pojavite na konstitutivnim sednicama, i da vidite šta će se desiti, a desiće se da će SNS na kraju preuzeti sve mandate. Očekujem da opozicija preuzme mandate“.
6. Propali Đilasov kandidat za gradonačelnika, Vladimir Obradović je na TV Nova 4.1.2023., izneo svoj stav da ne treba učestvovati u radu gradske skupštine: „Prihvatanje, iz mog ugla da učestvujemo na ovom gradskom parlamentu, koji nema legitimitet, zaista nema smisla. Evo, ja vam kažem - učestvovanje u radu takvog parlamenta nije opcija, ali se mora sprovesti na način da ne napravimo sebi, odnosno građanima veću štetu“.
7. Jelena Jerinić sadašnja i buduća poslanica Zeleno-levog fronta, profesorka prava, sa Đilasove liste se 6.1.2024. usprotivila neprihvatanju mandata i rekla: „Ne mislim da bi neka reakcija u slučaju vraćanja mandata bila preterano efektna po tome što građani i opozicija pokušavaju da postignu. Ti mandati ukoliko bi poslanici dali ostavke što je formalni put, bili bi raspoređni drugima srazmeno glasovima koje su dobili“.
8. Nebojša Zelenović iz stranke „Zajedno“, 8.1.2024. za N1 kaže: „Moje uverenje je da bi neprihvatanje mandata značajno ubrzalo i dovelo do toga da imamo izbore u roku ne dužem od 6 meseci. Osećam da većina ljudi nije za to da se prihvate ti mandati“.
9. U istoj emisiji tog dana, Srđan Milivojević iz DS je suprotnog stava i smatra da mandate treba prihvatiti: „Danom kad smo predali izbornu listu mi smo prihvatili mandate. (...) ja moram da uzmem mandat hteo ili ne, pa mogu na taj mandat da podnesem ostavku“. Potpredsednik DS, Srđan Milivojević ima sasvim suprotan stav od predsednika DS, Zorana Lutovca. Haos.
Kao što vidite, u pitanju je potpuna šizofrenija u Đilasovoj koaliciji, u kojoj se ne zna ko pije, a ko plaća! Svo ovo prenemaganje je odraz bednog kukavičluka i sitnog sopstveništva, i dokaz da Đilasova koalicija ni sama ne veruje u svoje laži o krađi izbora. Da veruju, čvrsto, odlučno i neopozivo bi odbili 600 odborničkih mandata u centralnoj Srbiji, 43 odbornička mandata u Beogradu, 30 poslaničkih mandata u Skupštini Vojvodine, i 65 poslaničkih mandata u Skupštini Srbije. Time bi pokazali da su dosledni i principijelni, pa makar i u samoobmani. Profesor Pravnog fakulteta, Svetislav V. Kostić je u autorskom tekstu za list „Vreme“ 30.12.2023., napisao da bi vraćanje poslaničkih mandata bilo „samokastracija“ opozicije. Đilasov i Ponošev stav o neprihvatanju beogradskih manadata podseća na onu šaljivu narodnu izreku – „Naljutila se budala ne selo, pa odsekla sebi k....“. Amin!
Autor je poslanik i član predsedništva SNS